Evo i nje, nasla se zureći u pečat koji je trebalo pritisnuti. Njeni obrazi su poprilimi ružičastu boju prouzrokovanju trčanju i žurbi da se povrati kući. Mali, skriveni osmeh pojavio se na njenom licu, kada je shvatila šta su sve prošli, i kako je čudno bilo, ali je zaista bila srećna što su na kraju skupa svi ostali. Izgedalu si svi dobro i zadovoljno, i poslušno su postupili izbacujući svu moć iz tela i pritiskajući svi u isto vreme, radeći kao jedno.
#card109
Kada su njeni hladni prsti dotakli dugme misli su odlutale u drugom pravcu. Trčala je, a njena neuredna kosa vijorila se na nekom vetru. Hladnoća je vlada okolo i ledila njene noge dok se pela na neki toranj. Magla, poput dima koju cigara stvara, dočekala je na kraju kada se uspela na sam vrh. Iznad nje je bilo samo nebo. Gledala je oko sebe, svesna da je neko posmatra. Tišina je vladala, ali ne ona neprijatna, baš suprotno, bila je to ona tišina prijatna na koju se čovek olako navikne. Njene oči su još jednom pretražile ovaj vrh susrevši se sa odrazom u ogledalu. Gledala je svoju ogoljenu dušu direktno u oči, a zatim spustila pogled....