Vecinu vremena prilikom stizanja u ovaj nepoznati grad proveo sam tumarajuci najsirim ulicama. Blagi jutarnji povetarac razbacivao je moju neiscesljanu svetlo braun kosu ulevo i udesno, nije mogao odluciti sta mi bolje stoji. Delovalo je kao da besni usled moje nebrige o svom izgledu.. Polako sam se poceo umarati, dok mi se znoj slivao s levog obraza, nabacih nekakav, kako ga mogu nazvati.. Suprotni od kiselog? Slatki osmeh, poput steneta posle intimnog odnosa s zenkom, osmeh. Stavljajuci razvijenu desnu ruku na celo, laganim pokretom prelazim preko kose, zabacivajuci je u smeru nekih slatkih devojcica sa strane, koje su delovale kao da pazare nesto.. Otvorio sam tamnopute oci sirom i pogledao direktno u njih, ahh.. To je bio moj pokusaj da ih ocaram i konacno proandjem devojku, ali izgleda da od toga nema nista. Vise su se preplasile nego ocarale, razbezale su se u suprotnim smerovira.. Ocekivano, nikad ovo ne uradim kako treba.. Malkice smoreno, s nadom da cu sledeci put bolje proci, stizem ka svojoj novoj kucici.. Koja je koliko mi se cini, na drvetu?